Във време, в което съдбините на народите все още се решават от овластените според повелята на силата мъже, една българка се качва на международната трибуна, за да постави значими и до днес въпроси, засягащи женските и детските права. През 1930 г. съпругата на премиера Андрей Ляпчев – Констанца, се изправя пред Обществото на народите, изисквайки конвенция срещу трафика на жени и наказателни мерки за родителите, малтретиращи своите деца.
Констанца Ляпчева се ражда през 1887 г. в София и отдава живота си на самарянството – по време на Балканските войни (1912-1913г.) като милосърдна сестра тя помага на ранените войници и на бежанците, а в мирно време се превръща в закрилница на българските деца. За човеколюбивите си дела бива наградена с “Голям кръст” на Българския червен кръст и с Дамския орден за гражданска заслуга на цар Борис Трети.
“Констанца Ляпчева живее във време с големи социални, обществени и дори политически ограничения – разказва Елица Павлович, автор на проекта “Будителките”. – Тя обаче има късмета да израсне в семейството на богат тревненски чорбаджия, който я изпраща да учи в Швейцария. Благодарение на отличното си образование тя говори няколко европейски езика.На 24 г. Констанца се омъжва за доста по-възрастния от нея Андрей Лапчев – по онова време 45 годишен. И макар на пръв поглед в брака да са равнопоставени, тя го превъзхожда по образование и произход. Но двамата не са щастливи заедно и можем да кажем, че тя води сравнително труден живот, от който се опитва да направи най-доброто, поне за другите. Така се посвещава на децата – бездетна, но майка на всички деца на България.”
Благодетелката успява да осигури на децата законодателна защита, а майчинството да бъде признато за изключително важна социална функция. Ала отдадена на обществената си мисия, тя се оказва не по-малко амбициозна и по отношение на своя съпруг.
Образована в европейски дух и с маниери, които й помагат да общува равнопоставено с хора от най-висок ранг, Констанца Ляпчева изглажда обноските на българския премиер и подобрява външния му вид. Нещо повече - тя си позволява не просто да напътства съпруга си в държавните дела, но и да го критикува на публични места. Затова и не е учудващо, че еманципираната дама го забърква в прелюбодеен скандал – тя забягва с любовник в Европа и след като парите свършват, се прибира при съпруга си, а той примирено цитира Еклесиаст: “Сърцето на жената е примка, а ръцете й окови”.
“Фактът, че е омъжена за човек, който три пъти е министър-председател, има значение, за да се появи на най-високата обществена сцена – казва още Елица Павлович. – Това й проправя път към Обществото на народите, а умението да говори чужди езици й помага сама да установи множество контакти. От писмата до съпруга й се вижда, че тя пътува за срещите на международните организации с делегации, съставени изцяло от мъже. И тези мъже не само че не й помагат, а по-скоро я пренебрегват, тъй като е жена. Но Констанца Ляпчева има личните познанства и способностите, чрез които да се справи. Разбира се, тя не започва дейността си на международно ниво, а най-напред в България.”
В страната ни тя успява да открие дом за временен подслон на бедстващи деца в София, пансион и почивна станция за младежи работници, детски ясли за работническите деца. Нейно дело е и сиропиталището за селски девици сираци в Долна Баня, подготвящо момичетата да станат добри майки и стопанки. Социалното заведение, по-късно преобразувано в дом за деца, лишени от родителски грижи, се помещава в дарената от нея сграда и до днес носи името й.
“Тя създава множество домове и сиропиталища, занимавайки се с обществена и с политическа дейност – допълва Елица Павлович. – И има както необходимост, така и сили да го прави, защото говорим за десетки години, които тя инвестира в тази дейност. Констанца Ляпчева започва като съосновател и впоследствие председател на Съюза за закрила на децата - в края на земния й път членовете му достигат 150 хил. души от 3 хиляди организации. Всичко това тя постига в рамките на един човешки живот. Просто е била жена с мисия, което не на всекиго е дадено.”
Подобно на съпруга си, Констанца Ляпчева завещава цялото си имане на държавата. Отива си от този свят през 1942 г. – днес забравена, подобно на много други българи със състрадателни сърца и дейни умове. И тази година, за пореден път, никой не продума името й на отминалия детски празник 1 юни, чието честване въвежда тя през 1927 г.
Снимка: Димитър Карастоянов
На този ден Българската православна църква почита успението на Анна – светицата, родила Мария, която е бъдещата майка на Исус Христос. Св. Анна се смята за покровителка на брака, на семейството и майчинството, както и закрилница на девиците, вдовиците и..
При спасителни разкопки са открити 17 гробни съоръжения от некропола на римската колония Улпия Рациария (край с. Арчар, община Димово, област Видин), от тях пет гробници и 12 гроба в ями. Това съобщи Здравко Димитров от Националния археологически..
На 24 юли отбелязваме 170-годишнината на родения във Виена чешки историк, славист, библиограф и почетен член на Българската академияна науките. Той е син на историка Йосиф Иречек и внук на бележития славист Павел Шафарик. Завършва история във философския..
След Освобождението на България от османско владичество в обявената през 1879 г. нова българска столица София се стичат архитекти от Европа, за да ѝ..