След като фереджетата, бурките, яшмаците и шамиите бяха сякаш завинаги забравени, ислямската революция в Иран предизвика нова вълна от забулване сред мюсюлманките и то не само в арабски свят. И забулването отново стана масово явление дори в Европа, разпространи се бързо като забравена епидемия или възкръснала мода – но дали наистина е мода или това явление е трайна тенденция към завръщането на традициите? Само времето ще покаже…
Как се чувстват жените под покривалото, уютно ли е им и са принудени да го правят и търпят, само традицията ли е водеща или съзнателно искат да се отделят от днешността, която за тях е опасна със своя разврат, извратеност и липса на минимум морални норми…
Още от Античността, дълго преди историческото възникване на исляма и неговото разпространение в Близкия изток, в земите, разположени на юг и изток от Средиземноморието, е съществувал обичай за забулване на жените, което най-често е означавало покриване на женското тяло от главата до стъпалата. Обаче, значението на забулването в тези региони се е променяло, понякога драматично, през различните исторически периоди.През II хил. пр. Хр. в древните култури на Асирия и Вавилон например булото е служило като маркер за принадлежност към висшата социална прослойка, разграничавайки жените, които се смятат за „уважавани и почитани“, от онези „на публично разположение“. Следователно булото се е схващало като знак за социалния статут на жената.
Жената с високо положение е трябвало да се забулва докато това е забранено за проститутките и робините, като по този начин се прокарва разграничителна линия между прослойките в обществото, като почтените и уважавани свободни жени се отделят от останалите. Анализирайки теологически, юридически, философски, етнографски и исторически източници, в своето обширно изследване на булото Фадуа ал-Джунди разграничава пет модела за забулване на жените, съобразно които тази практика функционира и бива възприемана в отделни ранни културни традиции:
1) добавъчен в Шумер;
2) специален, привилегирован в персийско-месопотамския случай;
3) егалитарен в древен Египет;
4) йерархичен в елинската култура;
5) изолиращ/отделящ във византийската култура.
Забулването като част от институционалната структура и етнос на тези общества придобива допълнителни конотации при налагането на някои от моралните норми на монотеистичните религии.
В Библията Моисей категорично забранява на жените да се обличат в мъжки дрехи и обратно – мъжете в женски, а старозаветните еврейки носят хитони, които стигат до петите, и покриват главите си като знак за бащина или мъжова власт над себе си. Утвърждавайки благоприличието в облеклото и скромността и целомъдрието в обноските на вярващите, в християнството светите апостоли въвеждат правила, които се отнасят и до начина на обличане, нормирани по-късно в каноничните правила на Църквата от Гангърския събор (340) и Шестия вселенски събор (681). Покриването на главата на жената по време на християнско богослужение в храма бива утвърдено за всички християнки: девици, омъжени жени или вдовици.
„За забулването на девиците“, от своя страна, е съчинение, в което Квинт Септимий разглежда не само темата за благоприличието и целомъдрието на младите девойки, но посвещава XVII глава на омъжените жени, където остро укорява християнките, противопоставящи се на апостолските повели, като използва сравнение с арабките идолопоклоннички по онова време (кр. на II в. – нач. на III в. сл. Хр.)
В предаването ни гостуват доц. д-р Светлана Иванова, от Катедрата по история на България в Историческия факултет на Софийския университет „Св. Климент Охридски“, и доц. д-р Павел Павлович, ръководител на Катедрата по арабистика и семитология в Софийския университет „Св. Климент Охридски“.
Антарктида е една лаборатория за наука и въпросите, които ние като учени имаме, могат по- бързо да стигнат до своите отговори, заяви хидробиологът доц. Весела Евтимова. Тя е участвала в две експедиции. Всичко там докосва по особен начин сетивата и дава възможност на учените да развиват своите проучвания, сподели още тя. Антарктида – познатата и..
Американският социолог, един от най-известните представители на течението на транзитолозите, Самюъл Хънтингтън се сдоби със световна слава, след като изложи на бял свят теорията си за сблъсъка на цивилизациите. Хънтингтън излага прочутата си теза във връзка с настъплението на испаноезичните американци в южните щати на САЩ, но сякаш атентатът..
Олимпиадата отшумя и Париж отново се върна към нормалното си битие като град на любовта. Верона обаче упорито се домогва до романтичната титла. И има основание. Мястото е пропито със средновековна нежност и любов, бурни чувства и въздишки. И всяка година най-малко три милиона туристи се стичат тук, за да ги изпитат. Разбира се, всички се тълпят..
Англицизмът "инфлуенсър" значи "човек с влияние". Думата свързваме днес с виртуалното и с маркетинга, но забравяме, че субектите на влиянието и следващите ги, тоест последователите им, са съществували в човешкото общество винаги – и за добро, и за лошо. Сократ и Ницше, Толстой и Кант, нашите Вазов и Дънов – пророци и писатели, идеолози и политици –..
"Да се подобрявам, да се подобрявам, да се подобрявам..." Няколко пъти Николета Стойнова – ученичка от Американския колеж в София, повтаря тези думи докато разговаряме. Само след няколко дни тя ще бъде в 12 клас и с основание може да се каже, че е една от учениците, с които Колежът може да се гордее. Тя е лауреат от Националния конкурс "Млади..
В епизод 554 "Трамвай по желание" среща своята публика с уникалния кърджалийски "глас на България" Мария Колева. За широката публика у нас Мария става..
Фондация "Аз съм София" с подкрепата на Столична община организира най-новия и най-голям градски столичен фестивал "Аз съм София" , като част от..
София е домакин на първия за България професионален уъркшоп по фламенко. Ръководител на уъркшопа е испанският хореограф, танцьор и преподавател Хуан Карлос..
Ел. поща: hristobotev@bnr.bg