Намираме Николай Бойков в един още по-далечен Север (Северна Македония все пак се намира на Югозапад, ако посоките още са това, което бяха), а именно – в родния му Видин. Там писателят, поетът, преводачът от унгарски, живее от няколко месеца, но не поради пандемии и други лесно предвидими причини, удобни за разполагане в плоскостта 2020, а просто защото в един момент е усетил, че книгата, която пише в момента, „се пише именно във Видин, а не в София“. Но да се върнем два-три назад… Докато пишещият тези редове водещ на „Аларма“ излежаваше една сравнително лека форма на Ковид и последвалата я карантина (двете не съвпаднаха съвсем точно във времето – б.а.), във фейсбук се появиха едни доста любопитни пътни бележки на Николай Бойков по маршрута Кюстендил-Крива Паланка-Скопие, които от един момент нататък вече съдържаха и кратки литературни произведения (от по страница, най-много две) от познати и непознати за мен съвременни македонски автори – снимка на оригинала и после превод от Николай Бойков.
И всичко това само месец, след като избухнаха поредните политически бури в чаша вода за пренасочване на общественото внимание в стил „Да разлаем кучетата“. Тук обаче (в „Аларма“) ние не се занимаваме с властоугодническа телевизионна реторика, а с добрите примери за културен диалог и сътрудничество, които винаги идват от света на изкуството, а не от този на международната политика и чулите-недочули медии. Такъв добър пример беше откриването на 39-ия Скопски джаз фестивал именно от българско-македонско дуо (Теодосий Спасов и Влатко Стефановски) през октомври, такива са и преводаческите приключения на Николай Бойков месец по-късно. А къде се пресичат унгарският и македонският (доста необичайна комбинация на пръв поглед) в преводаческата вселена на нашия гост, ще разберете от разговора в „Аларма“…
Един поглед в артпространствата – не само на Габрово, а и на душите. Артпространствата, които търсят отговор на всички въпроси, търсят изчистването на болката, откриват красотата и превръщат грозотата в красота. Тези, които някои хора смятат за много нежни души, а други – за изключително здрави, корави и стъпили на земята. Те живеят тук и сега и знаят, че..
Българското турне на "Семейно радио" през 2024 година продължава с директно излъчване от Габрово в кулминацията на честванията по повод 147 години от Шипченската епопея и 90 години от освещаването на Паметника на свободата. Петко Койчев , директор на Драматичен театър "Рачо Стоянов" - Габрово от 2010 година – разказва в "Семейно радио" за поетичния..
В киносалоните в България рядко се разпространяват филми от Европа и Азия. В предаването "Какво се случва“ Светлана Дамянова от София филм фест и програматорът на Киномания Христо Христозов изразиха мнение, че се повишават разходите за разпространението на филми, които не са американски. Рекламата също оказва влияние и слабото разгласяване води до..
"Цели шест приказки за цветята с много информация за тях, символиката и отношенията между хората е събрала в книгата си "Приказки за белите цветя" Терез Никол. Всяко едно цвете символизира различни емоция и отношение, а в края на книгата кратко, систематизирано и съдържателно се поднася информация за конкретното цвете. Така читателите могат да..
Радослав Стоянов, директор на Професионалната гимназия по туризъм "Пенчо Семов" в Габрово, сподели в ефира на предаването "Нашият ден" своята визия за развитието на професионалното образование и ролята на индустриалеца и дарител Пенчо Семов в българската история. Гимназията, която Стоянов ръководи, е специализирана в областта на туризма, като основните..
В киносалоните в България рядко се разпространяват филми от Европа и Азия. В предаването "Какво се случва“ Светлана Дамянова от София филм фест и..
Етнографският музей "Етър" става на 60 години. За историята на музея и празненствата по повод годишнината – разговор в "Нашият ден" с уредника Румяна..
През тази година се навършват 60 години от създаването на Архитектурно-историческия резерват "Боженци". Според легендата, селото е основано от болярката..
Ел. поща: hristobotev@bnr.bg